Doamne!
Așezați-vă.
Ne-am adunat aici să fim martori și să binecuvântăm
unirea eternă în căsătorie a lui William și a Josephinei...
Legământul ferm al căsătoriei este veșnic în timpul acestei vieți
pentru că este stabilit de Dumnezeu.
Și, odată depus, acest legământ nu poate fi niciodată rupt
fără riscul damnării eterne.
Așa că vă cer acum, în prezența lui Dumnezeu, a familiei și a prietenilor,
să vă declarați intențiile de a va lega într-o uniune veșnică a unuia cu celălalt
atâta timp cât amândoi veți trăi pe acest pământ.
- Josephina. - Jo!
Isuse Cristoase! Jojo!
- Hei, atenție. - Crezi că am ochii la spate?
Acolo e creierul tău.
- Daisy! - Da.
Crezi că am putea să servim pizza cât încă mai e caldă?
Probabil.
Domnul Lopes și-a scos dinții iar.
Am nevoie de o ceașcă de cafea, Manny.
Isuse Cristoase! Pantofii ăștia mă omoară.
Bătătura la ora 20. Îți vine să crezi?
Haide... Chiar trebuie să vorbești astfel?
- Da, Dais. Ai grijă ce zici. - Scuză-mă, sfântă Marie.
Voiam să spun că pantofii ăștia nenorociți mă omoară.
Ține-ți gura, Daisy.
Mulțumesc.
Turiști!
Scuză-mă. Pot să îmi beau cafeaua?
Jo, ce faci aici?
Scap de casa aia.
Tata tocmai ce a băgat 5.000 de biștari la bătaie ca să-și vadă fiica plecând.
- El e cam iritat. - Eu credeam că e amuzant.
- Daisy...! Hei, Jo. - Salut.
Nu sunt sfânta Maria.
M-am văzut cum aș fi peste 10 ani.
Grasă și urâtă și cu copiii roind în jurul meu,
și apoi adunând pești din cizmele lui Bill.
Ai avea un scop în viață.
- Dar am procedat corect, nu-i așa? - Desigur.
Jo, singurul motiv pentru care m-aș mărita ar fi ca să scap dracului de Mystic.
- Cum a reacționată Bill? - Încă nu vorbește cu mine.
- Pregătește-te de discurs, Jo. - Hei, ia te uită.
- Glumeam doar, omule. - Gura, ticălosule!
Haide, Bill. Hai să mergem afară să discutăm, bine?
Te rog. Bill, te rog.
Vreau să discut cu tine. Hai să ieșim.
Mizerabilule.
- Deci, ce s-a întâmplat, Jo? - Nu știu.
Eu doar, știi...
Eu... când m-am urcat efectiv acolo ca s-o fac...
...pur și simplu n-am putut, Bill. Pur și simplu nu am fost în stare.
Bill, nu e din cauză că nu te-aș iubi.
Pentru că te iubesc, Bill. Te iubesc cu adevărat.
Știi, vin aici și toată lumea se holbează la mine.
Lasă-i să se uite.
- Ești bine? - Da.
- E totul mai bine acum? - Da.
Atunci, cum sună 21 noiembrie?
Nu știu. Hai să vorbim despre asta mai încolo.
- Pup-o pe mama din partea mea. - Nu. Voi întârzia la interviu.
- Atunci ai face bine să te grăbești. - Deja am fost de 3 ori săptămâna asta.
Bine, Kat... a patra, și ajungi în Rai.
"Kat e o fată așa de bună."
"Oare unde am greșit cu soră-sa Daisy?"
Dragă, tare bine ai face dacă ți-ai folosi capul ceva mai mult.
Da, bine, nu-ți face griji pentru mine.
N-o să servesc pizza tot restul vieții.
Cea mai bună pizza.
Hei, mami. Azi cu cârnați.
Grozav! Doamnelor, o să mâncăm de îndată ce terminăm asta.
Hei, Kat. Hai, stai jos. Servește.
Nu, trebuie să plec. Am interviu pe Shore Road.
- Altă slujbă? - Da, de baby-sitter.
Te agiți prea mult. Kat are deja 4 slujbe.
- Am nevoie de bani. - Kat a fost acceptată la Yale.
A primit o bursă și începe din februarie.
O jumătate de bursă.
Și ți-ai găsit vreun iubit?
N-are timp de băieți.
Kat, am o idee grozavă.
Hei, Silvio! Ai vreo slujbă pentru copilul meu cel isteț?
- Grozav, mami. Pa. - Pa, dragă. Mulțumesc pentru pizza.
De unde o fi având atâta energie?
Să aibă atâtea slujbe și să fie și studentă de 10.
- Bună ziua. - Intră.
- Katherine? - Kat.
Salut. Tim Travers.
Fiica mea a realizat decorațiunile.
Phoebe, coboară, draga mea.
Un Van Cort vechi.
Da. Cred că a venit la pachet odată cu casa.
- Te pasionează astronomia? - De fapt acesta este un telescop maritim.
Dar e mult mai bun decât cel pe care îl am acasă.
- O să studiez astronomia la facultate. - Da? Ce facultate?
Yale. Încep al doilea semestru.
Yale? Și eu. Clasa anului '79.
Și această frumoasă roșcată este Phoebe.
Phoebe, ea e Kat.
Bună, Phoebe.
Câți ani ai, Phoebe?
- Haide. Știi ce vârstă ai. - 6.
4. Scuz-o. A avut o săptămână grea. Maică-sa a plecat ieri în Anglia.
Eu caut pe cineva care să mă ajute.
Nu permanent, doar până se întoarce nevastă-mea.
Scuză-mă.
În regulă, haide, iubito.
Alo?
Da. Bună, doamnă Farley.
Am început bine dimineața asta.
Da, am dărâmat peretele ăla care dă în...
Perete de sticlă?
Da, ei bine...
Și mie îmi place peretele de sticlă, dar nu se potrivește cu casa.
Dar...
Noi am vorbit mult cum să păstrăm tradiția casei din Connecticut.
- Voi discuta cu cel ce va decorează casa. - Vrei să citești asta cu mine?
Dă pagina.
Vrei să dau pagina aici?
Bine. Gata.
"Era cea mai frumoasă zână din întreaga lume."
"Rochia ei era ca picăturile de rouă aurite, și avea flori în păr."
"Iar fața ei era floarea cea mai reușită."
"S-a apropiat de iepuraș și l-a sărutat pe nasul lui catifelat..."
Ei bine, sigur știi cum să te apropii de copii.
Am fost baby-sitter de la 9 ani.
- Eu am 9 ani. - Nu, nu ai. Șofezi, Kat?
Da.
E vreun precedent de afecțiune psihică în familie?
Se zice că sare o generație.
- Când poți să începi? - Oricând.
Citește.
"'Iepurașule, știi cine sunt?"'
Miroase a pește. Ce ai acolo?
- Niște pește. - Grozav.
Sunt Romeo și Juli-e-eta!
- Băieții ăia vorbesc cu mine? - Nu, nu cred.
- Ca să vezi. - Ce?
Hai, Bill. Hai să bem și îi bați mai încolo.
- Hei, John. - Hei, Daisy.
- Cine cumpără? - Eu.
- Câștigi ceva? - Nu.
- Ai o țigară și pentru mine, Jo? - Da.
- Bine, ce vrei să bei? - Vin alb?
Da, vin alb și pentru mine, te rog.
- George? - Fără alcool.
Mi-aduci 2 pahare de vin alb și două beri, din care una fără alcool?
Dais?
E drăguț.
Da, dacă îți place pâinea albă.
Pâinea albă bogată.
Doamnelor? Poftiți.
Pentru tine.
Uită-te la șmecherul ăsta. Mi-ar sta bine în paltonul lui, nu?
Bine, hai să îi dăm drumu', da?
Pe 10 dolari că arunc de trei ori consecutiv în mijloc.
Pe 50.
Și, între aruncări, un gât de tequila.
- Trei tequila. - Tipul ăsta e nebun.
Da.
Zice că aruncă de trei ori consecutiv în mijloc. Tu poți?
Pot trei tequila consecutiv.
George.
Trei la rând.
Începând de acum.
Fugi de-aici.
În regulă, o să încasez cei 50 de dolari.
Da, domnule! Mulțumesc.
Hai să jucăm biliard.
N-ar fi că nu-mi place să joc biliard...
- Dar de ce să nu jucăm la mine acasă? - Lorna?
Nu! Joc cel mai prost. Pe bune.
Scuză-mă.
Tu joci?
Sigur.
Bine. Hai să-i batem.
Scuze, colega.
Bine. E rândul tău, iubito.
Bun, uite ce vrem.
Aici jos, dragă. Cea cu dungă portocalie.
Chiar pe portocaliu, ușor și frumos. Trimite-o jos aici.
La naiba.
Ei, ușurel, dragă. De aia joacă fată-băiat. Să regleze lucrurile.
Scuză-mă.
Cred că avem un concurent serios aici.
E chiar bună la asta.
Știu ce ești. O șmecheră.
Lorna!
Nu e asta cuvântul potrivit, Charlie? Ca în filmul ăla.
Rapid joc.
- Mulțumesc. - Eu îți mulțumesc.
- Un joc pe cinste. - Oricând.
Putem pleca de aici? Te rog?
La naiba.
- Daisy? - Da, mamă.
Te duci la masa de la 11?
Nu. M-am dus aseară.
Trebuie să pregătesc masa de prânz. Unchiul Vic și mătușa Rosalie vin la noi.
Daisy? Mă ajuți să pregătesc masa de prânz.
- Te ajută Kat. - Mulțumesc mult.
A plecat?
Îți place?
160 dolari? Ți-ai ieșit din minți?
O să-i dau înapoi
după ce îi câștig...
de undeva.
Daisy?
Așteaptă, Phoebe.
- Tati! - Bună, draga mea.
- Cum a fost ora de povești? - Am obținut un abonament la bibliotecă.
- Grozav. Ce ai luat? - Am luat "Casa galbenă
și fiica cea mică a Barbarei".
- Le-a luat ea însăși. - Pun pariu. Ți-e foame, Phoebe?
- Da. - Bine.
Mâncarea vine imediat.
Bine. Acum, de ce nu-ți duci cărțile și sandvișurile afară pe verandă?
- Și tu știi regula, nu? - Nu se iese de pe verandă.
Bine, vin și eu imediat.
Ne vedem mai încolo.
Asta e plata până acum, Kat.
- Poftim. - Mulțumesc.
M-am întrebat mereu cum arată în interior.
O să arate de milioane de ori mai bine de atât, îți promit.
- Sunt deja impresionată. - Vrei să vezi cea mai bună parte?
- Da. - Bine. Phoebe?
- Ce-i? - Mă duc sus, bine?
- Bine. - Să nu ieși de pe verandă.
- Locul ăsta e imens. - Nu e rău pentru o reședință de vară.
De fapt, casa originală a fost construită în 1880
de un negustor bogat pe nume Elias Montrose pentru mireasa lui englezoaică, Elizabeth.
Ai grijă unde calci.
S-au căsătorit în Londra după o iubire nebună.
E superbă.
Ce priveliște! Aș pune un telescop aici.
De aici Elias își urmărea corăbiile sosind și descărcându-și comorile.
- Cum ar fi? - Ceaiuri și condimente din Ceylon.
Mătăsuri, perle, safire din India.
Credeam că singurele chestii care treceau prin Mystic erau creveții și batogul.
Povestea are un final trist. Elias s-a întors în Mystic
și Elizabeth a rămas în Londra să-și rezolve treburile.
Pe drumul ei încoace, corabia cu care călătorea s-a pierdut pe mare.
Și bătrânul Elias și-a petrecut tot restul zilelor lui
căutând din priviri corabia ei.
Se spune că încă se aude fantoma lui la acest balcon în nopțile cu furtună.
Desigur, poate fi doar scârțâitul podelei.
Ai de gând s-o repari?
N-aș îndrăzni.
Iat-o. Asta urma să fie cadoul meu de nuntă de la Bill.
I se zicea Trandafirul, după numele mamei lui.
Tipul e un prinț, Jo.
Mii de scuze. Retrag, tipul e un zeu.
Dais, el păstrează asta pentru el și băieți.
- Dais, n-o să-i placă asta. - Liniștește-te! Ai încredere în mine.
Tu o să dai din fundulețul tău drăgălaș și el o să uite tot.
- Sfânta Katherine cu o bere? - Beau ce vreau.
Ești o adevărată liană. Agăți zece băieți pe weekend.
- Nu, asta e domeniul tău. - La dracu' că e.
E foarte plăcut. Hai să ne distrăm în seara asta, bine?
Doamne, știi ce mi-aș dori? Aș vrea ca Bill să nu aibă un trup atât de splendid.
- Da, sigur! - Nu, vorbesc serios.
Ar fi fost mult mai simplu. Nu m-aș mai fi gândit la el tot timpul.
Doamne, știi ceva? Mă excită numai când mă uit la încheieturile mâinilor lui.
- Încheieturile mâinilor lui? - Da. Sunt atât de groase și puternice.
- Poate e ceva în neregulă cu mine. - Așa zic și eu.
- Cred că asta înseamnă să fii îndrăgostit. - Nu.
- Crezi că ar trebui să mă mărit cu el? - Nu, nu crede.
Kat, uită-te. E o cometă. Acolo.
- Nu, e doar o stea căzătoare. - E uimitor.
O cometă arata ca un mormoloc. Are capul rotund și o coadă lungă aprinsă.
Știu cum arată o cometă.
Un spermatozoid. Un spermatozoid mare. Are unul pe tavan.
Se culcă seara cu un spermatozoid imens deasupra capului ei.
Știi ce? Peste zece ani, ea va fi un mare astrolog.
- Tu ce o să fii, Daisy? - Corect e astronom.
Cine dracu' știe pe unde o să fiu eu? Aș putea să nu mai fiu deloc.
Daisy! Nu vorbi prostii.
- Uite ce e, Jo, îl ai pe Bill. - Corect.
Tu ești deșteaptă.
Eu tot ce am sunt ăsta și astea.
- Așa că la dracu' cu voi amândouă. - Nu. Nu prea cred.
- Întoarce-te, Daisy. - Daisy! Așteaptă.
Îmi plac foarte mult casele vechi ca aceasta, doamnă Arujo.
Îmi pare rău.
Și familia mea trăiește într-o casă veche.
Țevile de apă se sparg în fiecare iarnă. Pe tata îl enervează rău.
Se supără foarte tare.
Ai ajuns. Nu mi-ai zis că ieși la cină.
- Nu știam nici eu că ies. - Păi, ai putea să rămâi la cină.
- Mi-a mai rămas câte ceva bun... - Nu, mulțumesc, mamă.
Mi-a făcut plăcere să vă întâlnesc, doamnă Arujo.
Nu trebuie să vii atât de târziu acasă.
Știu cât durează să iei cina.
Daisy!
Arujo...
Ești o femeie foarte greu de găsit.
- Da? - Da.
Charlie...?
Charles Gordon Windsor. Junior.
Mi-am imaginat.
- Pot să te servesc cu ceva? - Nu, mulțumesc.
Dar cred că mamei tale i-ar prinde bine ceva de băut.
Taci.
Stai jos.
Mă întorc imediat.
În cazul ăsta, scoate rezerva.
Unde-i roata de rezervă?
Păi, aia era roata de rezervă.
Da, asta ar fi de ajuns.
Bine, am prins ideea.
Da!
Deci zi-mi, Junior, cum de nu ești la școala ta din Ivy League,
să culegi iederă (Ivy), sau ce oi mai fi făcând tu acolo?
De ce să fac asta, când aș putea să fiu aici cu tine?
Aveam nevoie de o vacanță de la școala de drept.
Cu alte cuvinte, ești un chiulangiu.
Exact.
N-am nimic cu chiulangiii.
Scuză-mă, domnule Windsor.
Sper că dumneavoastră și tinerei doamne v-a plăcut cina.
A fost minunată.
Mulțumesc, domnule.
Care e a ta?
Cea de colo de aproape 20 de metri, acoperită, e a tatălui meu.
Nu-i rău.
Arujo.
Stelele au fost și încă sunt folosite de marinari
să-i ajute la localizarea poziției pe mare.
Nu uitați, nu sunt drumuri sau indicatoare
sau stații de benzină unde să poți întreba încotro.
Bună, Kat.
Acum vom arăta cum e să te învârți pe mare,
stelele fiindu-ți singura speranță de a te întoarce acasă.
Cum ți-ai găsi drumul?
Dacă observai cerul așa cum făceau vechii navigatori,
ai fi realizat că, la o anume dată și oră,
fiecare stea marchează un punct anume pe...
un anume...
Un loc anume pe cer.
Deci trebuia să faci era să măsori fiecare punct, fiecare stea cu un sextant.
- Bună. - Bună. Ai fost grozavă.
- M-am cam bâlbâit azi. - Nu. Nouă ne-a plăcut foarte mult.
- Nu-i așa, Phoebe? - Mergem acasă, te rog?
E ora de somn.
Îmi poți ține locul, Kat?
Asta-i tot?
Va trebui să ne străduim mai mult.
Hai, Leona. O să câștigăm mai mult.
Da, în iunie, cu turiștii. Nu pot trăi cu ei, nu pot trăi fără ei.
Absolut.
Hei, Leona, e prietenul tău.
Hector Pleshette e aici cu raportul său gastronomic săptămânal.
În New Haven, un loc numit "La Nubby".
"La Grubby" ar fi fost un nume mai potrivit.
A trebuit să cer de trei ori până am primit o furculiță curată.
Paste "Păr de înger negru" cu sos dalmat.
Nu mă întrebați ce e asta. Pur și simplu nu încercați să mâncați.
Un dezastru culinar. Prea scump și pretențios.
Ar trebui să-l aducem aici. O evaluare bună ne-ar aduce mii de clienți.
- N-aș lăsa idiotul ăsta înăuntru. - De ce?
Pariez că dacă aveam un designer de pizza...
- Ar fi avut gustul revistei de colo. - Haide, Leona.
Un pic de vin alb sec, niște moluște afumate, roșii uscate la soare...
- Eu cred că ar trebui s-o facem, Leona. - Ascultați, domnișoarelor.
Noi avem aici ce-i mai bun. Mystic Pizza.
Condimente de la Algarve până în Portugalia.
Bunicul l-a învățat pe tata rețetele. Și tata m-a învățat pe mine.
Și într-o zi, când mă voi pensiona, s-ar putea să învăț pe una dintre voi.
Asta e tradiția. Iar voi
să nu vă bateți joc de tradiție!
- Amin. - Leona?
Ne spui, te rog, care-s ingredientele?
Te rugăm, Leona.
...brânză de capră presărată deasupra, bună de mori.
Nu e brânză de capră, asta îți zic sigur.
Haide. Sari în pat.
Mămica îmi perie părul.
Stai cuminte.
- Mămica s-a mutat în Anglia acum. - Nu, nu s-a mutat acolo.
S-a dus numai ca să lucreze acolo. Va fi acasă în câteva săptămâni.
Știu.
Nu divorțează.
- Sigur că nu. - Bine.
Culcarea.
Noapte bună.
Așa, bravo. Îți voi citi să adormi.
Dumnezeu știe de unde scoate chestiile astea.
- Citește! - Cu siguranță. Ascult și mă supun, stăpână.
Ce poveste preferi?
- Noapte bună. Pe mâine. - Noapte bună, Kat.
Bine, drăguțo. Ce avem aici?
Dă-i înainte. Întoarce pagina.
"Unchiul Wiggly învață să danseze."
Kat?
Uite.
Mai bine ia asta. S-a făcut frig afară.
- Tati! - Vin imediat.
Mai bine m-aș duce.
Vin, stăpână.
Fiecare cameră îți taie mai tare răsuflarea.
Masa din camera de cină are 45 de locuri, cântărește o greutate de aproape 2 tone.
Este o piesă unicat lucrată cu marmură.
Au fost necesari 15 meșteri pe an care s-o făurească.
Dacă mai aveți dubii dacă e sau nu casa din povești, să vedeți dormitorul...
Bună, Kat.
Fiica doamnei Post, prințesa privilegiată,
a pictat florile de pe pereți, de pe balamalele ușilor de argint,
chiar și de pe patul cu baldachin.
"Lifestyles" vă prezintă
această unică privire asupra casei numărul unu din America.
Pot să vă povestesc despre curtea interioară...
Drăguț pulover.
- Kat? - Noapte bună.
- Al cui e puloverul? - Al lui Tim.
Al lui Tim?
- Deci e "Tim" acum, îi spui pe numele mic? - Gura.
- Ce se întâmplă? - Nimic.
Daisy, eu sunt baby-sitter la el și s-a făcut răcoare astă seară.
Și e însurat.
Dacă nu era însurat, n-ar fi avut nevoie de baby-sitter.
Mi se pare că a pus ochii pe tine.
- Ești dezgustătoare. - Bine.
Sunt dezgustătoare. Dar în orice caz...
Tipu' s-a aprins după tine.
Daisy...!
Jojo!
Unde e? Kat, ai văzut-o pe Jojo?
O clipă.
Bună.
Scuze, Leona.
Hei, Kat. Masa 6 vrea desert.
Mi-ar plăcea să mai stau la povești.
- Poftim. - Domnișoară, această pizza e incredibilă.
- Mulțumim. - Din ce faceți sosul?
Îmi pare rău. Asta e secret absolut.
Șefa nu ne zice nici măcar nouă ce conține pizza.
Poftim.
Hei, Jo, poți să faci schimb de tură cu mine?
- Cred că da. De ce? Ce s-a întâmplat? - Tim are nevoie de mine vineri.
Nu face asta, Jo. Vei contribui la decăderea unui înger.
Vezi-ți de treaba ta. Mai bine zi de tipul cu Porsche.
Sfinte mare!
- Ce? - Nimic.
Hai. Să mergem.
Daisy.
Fă-te comodă.
Ce s-a întâmplat? N-ai bani să plătești factura la lumină?
Tata închide toate sursele de curent electric când nu e nimeni pe aici.
- Tu ești aici. - Da...
Dar el preferă să ignore.
Mă pot așeză pe sofa?
Fă ce-ți place.
Trebuie să fie cam izolat traiul pe aici.
Perioada asta din an îmi place.
Nu e nimeni în jur.
E frumos și liniștit.
E un obicei de-al tău?
Să culegi fete simple și să le duci în casa ta cea mare și luxoasă?
Tu ești prima.
Și cum e?
Până acum... e destul de bine.
Dar pentru tine?
Dais?
Charlie? Urmărește firimiturile de pâine.
Asta e camera părinților mei.
Mi-am dat seama.
Ăsta e cămașa tatălui meu?
Crezi că o să-i lipsească?
Nu.
Hei, Junior.
Da... Arujo?
Dais.
Ți-am zis de o vacanță de la școala de drept.
Da...
M-au dat afară.
Am copiat la un examen de licență.
De ce?
M-am panicat.
Am căzut la un examen și m-am panicat.
Se mai pică examenele. Se întâmplă multora.
Dar nu și mie.
Nu fiului lui Chuck Windsor.
Nu trebuia să trișezi.
Dar mă bucur că mi te-ai destăinuit.
Să nu mai faci.
Ce? Să trișez sau să mint?
Niciuna.
- Bună, Kat. - Cum a fost jocul de poker?
Grozav. Am câștigat cu un dolar în plus față ce ce îți datorez.
- Am fost pe la Phoebe. - Ce face?
Bine. Sper să nu te superi că am folosit telescopul.
Nu, nu. Sunt încântat că e cineva care să-l folosească.
Vrei un suc?
O să beau niște vin.
- Ce e acolo? - Păi, uită-te.
Văd ceva ca... o adunătură neclară.
Astea sunt Pleiadele, cele "Șapte surori".
Vezi șase stele foarte strălucitoare și una care de abia pâlpâie?
Da.
Aia e de fapt o îngrămădire a alte câteva sute de stele.
Numai aceste câteva stele sunt vizibile de aici. Sunt 400 de ani-lumină distanță.
Sunt semne ale toamnei.
Vorbesc cam mult?
Da.
Nu...
Vreau să zic că îmi place.
Bine, atunci, îți mai zic ceva.
E o noapte grozavă de văzut comete.
Lună nouă, cer întunecat.
Pot propune un toast?
Sigur.
Pentru luni noi, ceruri întunecate și... comete.
Adunătură neclară...
- Lasă-mă să-ți scot asta. - Bine.
Ai grijă, Bill. E scumpă.
Gata.
Nu pot face asta cu privirea lui ațintită asupra mea.
- Hai să mergem în camera mea. - Ești nebună? Părinții tăi sunt acasă.
Nu, nu. Dorm.
Da?
- Mă duc acasă. - Ce?
Bill!
Nu, te rog. Te rog, Bill. Te rog nu.
Jo...
- Trebuie să plec. - Încă un sărut.
- Ce faci? - Nimic.
O scot un pic la aer.
- Jo! - Ce?
Pe bune, te iubesc.
- Cred că ar trebui să ne logodim. - Bine.
Dar... fiecare chestie la timpul ei.
- Termină! - Ce?
Jo!
Haide. Îți zic eu, cred că ar trebui să ne căsătorim.
Bill, dacă mai zici cuvântul acela o dată, o să țip.
Căsătoriți.
La naiba!
- Nu, tată! - Domnule Barboza. Nu s-a întâmplat nimic.
Zău, pe cuvânt...
nu e ceea ce credeți. Noapte bună, doamnă Barboza.
Pleacă dracului de aici!
- Mulțumesc, domnule Barboza! - Fugi, Bill, fugi!
- Josephina! - Nenorocitule!
Și tata, cu toate cele 60 de kile ale lui, încerca să-l bată măr pe Bill.
Bill încerca să fie politicos, trăgându-și pantalonii pe el în același timp.
- Aproape am făcut pe mine. - Cât pe ce să scăpați basma curată.
Ce face prințul școlii de drept în acest weekend?
Își vizitează bunica în Greenwich. Are 90 de ani și conduce singură Rolls-ul.
- Mare lucru. - Se va întoarce duminică seara.
Hei, Jo!
Ce zici? "Nimfomana"
Nu e distractiv! De partea cui sunteți voi?
Știi ceva, Bill? Ești un mare nenorocit!
- Pe bune? - Bine că nu m-am măritat cu el.
Ce, crezi că asta mă va face să mă căsătoresc cu tine? Asta crezi?
Nu, pentru că nu e obligatoriu să te măriți cu un nenorocit. Suntem în anii '80.
- De ce m-aș mărita cu un nenorocit? - Hai, revino-ți, Jo.
Nu mă poți forța să fac ceva pentru care nu sunt pregătită, Bill.
- Haide măi! Eu glumeam. - Și până când o să fiu pregătită,
dacă o să fiu vreodată pregătită, răspunsul e nu.
- Dar e o glumă. - Nu!
Na!
Nenorocitule.
Sub nicio formă. El zice că produce mai mult decât noi. Nici gând.
Jojo, vrei să te grăbești? O să ne vadă.
- Bill! Scoate-ți fundul tău prost afară. - Gura. N-ar trebui să facem asta.
Ce ține aici? Dumnezeule, ce putoare.
Ți-am zis că are o cheie de rezervă.
Haide, să mergem. Stai, Kat, nu pot să conduc. Sunt prea beată.
Haide. Asta e mișto. E chiar prea mișto.
"Nimfomana", pe dracu'.
Ia-ți un cal, nenorocitule.
Sărutările tale mai dulci ca mierea
Dar știi ce? La fel sunt și banii mei...
Tot ce vreau să faci pentru mine
E să-mi oferi
Respect, măcar un pic
Doar un pic
R-E-S-P-E-C-T, află ce înseamnă
R-E-S-P-E-C-T, ai grijă frate
Spune pe bune, spune...
Hei, voi. Unde mergem?
- La restaurant. - Da!
- Hai. O să fie grozav. - Nu, fetelor. Nu.
- De ce? - Haide, să simți un pic că trăiești.
Kitty-Cat Kat (Pisicuță)?
La naiba.
Am reușit.
- Doamne. - Îmi dai și mie un fum?
Da.
Mulțumesc.
- Asta-i viața adevărată, nu? - Absolut.
Hei, Dais? Dansezi?
Dacă dansez? Eu conduc.
Ține-mi și mie asta, Kat.
Hai, fetelor. Să mergem.
- De ce? - Că-i plictisitor.
Nu-i plictisitor, e distractiv.
Trebuie să te relaxezi și să te simți bine.
"În afara orașului".
Ticălosule!
E în regulă, Dais. Te rog?
- Dă-mi cheile. - Nu, Dais, conduc eu.
Dă-mi cheile, Kat. Dă-mi cheile alea nenorocite!
Daisy, nu-ți trebuie cheia.
Ce vrei să faci cu mașina?
Jo, trebuie s-o oprim.
- Daisy, nu! - Daisy, ce faci?
- Mașina mea! - E frumoasă.
- Ce faci? - Greenwich, pe naiba!
Daisy, uite. Daisy, ea e Serena Windsor, sora mea.
Serena, ea e Daisy Arujo.
Daisy.
Bună.
De unde era să știu? Ai zis că te duci la bunica-ta.
Bunica a avut o migrenă. Te-am sunat când m-am întors. Dar ieșiseși.
- Am dat-o în bară. - Da, dar ai făcut-o cu pasiune.
- Ești un ciudat. - Eu sunt ciudat?
Ne poți lua și pe noi cu mașina?
- Bill. - Hei.
Scuză-mă că am luat camionul.
E în regulă. Și eu îmi cer scuze.
Am tăiat-o.
Surpriză. Soră-mea și soțul ei se duc la Marblehead trei zile.
- Mda? - Ce vrei să zici prin "mda"?
Bill, avem apartamentul 3 zile și 3 nopți.
- Da, bine, nu prea cred, Jo. - Ce, ești nebun, Bill?
- 3 nopți întregi. - Da, te-am auzit.
Nu mă interesează.
Bill, am zis că îmi pare rău.
La ai tăi, la ai mei,
în apartamentul surorii tale, în toaleta pizzeriei.
Ce, Jake?
Îți zic, Jo, că te iubesc. Nu înseamnă nimic pentru tine?
Când oamenii se iubesc ar trebui să se logodească.
Ar trebui să se căsătorească într-o biserică
cu binecuvântarea lui Dumnezeu, la naiba!
Nu pricepi, Jo? Îți spun că te iubesc.
Și tu îmi iubești doar scula.
Știi cum mă face asta să mă simt?
Eu...
Îmi pare rău.
Hai, să mergem.
Am terminat, Jo. Nu mai pot continua așa.
Hai să mergem!
Bună, Manny.
Bună, ce faci?
Ce? Ce vă uitați așa?
Ai venit cu 3 ore mai devreme.
- Da. Și? - Păi arăți cam ciudat.
- Ce-i? - Nimic. O nimica toată.
Ești însărcinată, Jojo?
Mușcă-ți limba, Leona.
Ceva se întâmplă.
E doar... M-am despărțit de Bill de dimineață.
- La naiba! - Nu. Nu e mare lucru. Serios.
Vreau să zic că eu și Bill nu ne mai înțelegeam demult și...
nu am mai putut continua și i-am zis și lui și...
Știi, s-a supărat foarte tare și a început să urle.
Dar a trebuit s-o fac, înțelegi?
Hei, e în regulă. Vreau să zic că trebuia să se întâmple.
Sunt bine. De fapt, nu prea știu, dar cumva mă simt bine.
Dacă stai să te gândești, Bill și cu mine suntem foarte diferiți.
Eu nu vreau nimic din ce vrea el. Căsătorie, copii, toate chestiile astea.
De fapt vreau toate astea. Chiar mi le doresc mult. Numai că nu acum.
El nu înțelege. Dacă mă iubea, aștepta.
Pe de altă parte mă gândesc că, dacă îl iubeam într-adevăr, mă mărităm cu el.
Probabil că nu îl iubesc pe Bill.
Și totuși îl iubesc cu adevărat pe Bill. El chiar... el mă înțelege atât de bine.
Nu, nu. Voi aveți dreptate.
Nu am nevoie de Bill. Am atâtea de făcut.
- Leona? - Ce e, dragă?
Într-o zi o să-mi spui ce pui în pizza.
Când te pensionezi, da?
Sigur. Când mă pensionez.
Bine. Astfel aș putea conduce locul ăsta, și... nu am nevoie de Bill pentru asta.
Și, Kat, nu ești numai tu deșteaptă. Și eu aș putea merge la facultate.
Aș putea face cursul ăla. Cum se cheamă? Economie.
Bine. Mulțumesc, voi sunteți super.
Știți, mă ajutați, mă susțineți, îmi spuneți că am luat decizia corectă.
Cred că trebuie să merg la baie.
Bărbații!
- Bună. Sunt acasă. - Bună. Cum se simte doamna Farley azi?
Bine. A sunat doar de 4 ori, dar se rezolvă.
- Hei, Phoebe. - Bună.
Ce-i cu tine?
- Cu siguranță e în toane bune. - E bucuroasă că vine mama acasă.
Da. Mai durează puțin.
- Cum e ea? - Cine?
- Doamna Travers. - Nikki?
- Ce vrei să știi? - Unde ai întâlnit-o?
- La facultate. - La Yale?
În primul an. E ciudat să te gândești că la tine toate astea urmează.
Mă uit la tine cum analizezi totul
și-mi amintesc exact cum mă simțeam eu când am început facultatea Yale.
- Cum te simțeai? - Mic și speriat.
Dar grozav. Vreau să zic că a fost extraordinar.
Mă simțeam de parcă urma... să trăiesc cu adevărat.
Și așa ai făcut, nu?
Da, sigur. Iată-mă aici.
Kat, în viață se întâmplă tot felul de lucruri.
Ce pot să zic?
Hei, n-or să te omoare la pizzerie?
Nu, îmi țin locul.
Hei, ștrengărițo. Vino încoace.
Te-am prins. O să te azvârl ca pe-o minge.
- Azvârle-mă. - Vrei să zbori? Bine.
La naiba! Unde dracu' e Kat? Trebuia să fie aici de acum juma' de oră.
- Calm! - Da. A sunat.
Aveau nevoie de ea să aibă grijă de copil. A zis că îi ții tu locul.
Trebuie să iau cina cu părinții lui Charlie în seara asta. Ea știa asta.
La naiba!
- O omor! - Calm. N-ai pierdut mare lucru.
Tata nu e tocmai binedispus.
Mama ta o să gândească că am făcut-o special.
Mama nu gândește. Nu-ți face griji.
- O să cinăm altă dată. - În regulă.
- O să te sun. - Bine.
Asta conduci acum?
Asta miroase mult mai bine în comparație cu Porsche-ul.
Ai dreptate.
Bună, Dais.
Hei, îmi pare rău că n-am venit.
Am zis că îmi pare rău. De ce trebuie să fii atât de scorpie?
Corect. Eu sunt scorpie și tu un înger, indiferent de situație.
Trebuia să-ți pună ștampila asta pe certificatul de naștere.
Care-i treaba? Îți descarci nervii pe mine.
Știai că trebuia să mă întâlnesc cu părinții lui Charlie în seara asta.
- Dais, scuză-mă. Am uitat. - Tim avea nevoie de tine, nu?
Ce dracu' faceți voi doi împreună? Asta aș vrea să știu.
- Ție ți s-ar părea stupid. - Mi s-ar părea jalnic.
Că tăticu' i-o trage dădacei, e poveste veche. Se întâmplă mereu.
Vorbim, citim, ascultăm Mozart câteodată...
Chiar crezi că tipul ăsta de 30 de ani o să-și lase nevasta pentru tine?
Trăiești într-un idiot de roman de dragoste, Kat.
Da. Să ne-o tragem, să ne-o punem, să înjurăm.
Măreața Daisy. Care nu se lăsă prostită de nimeni.
De ce nu iei bani pentru serviciile prestate? Ar fi mai cinstit așa...
Ca să îți speli conștiința.
La naiba!
- Jojo. Prinde. - Bine, vin.
Bine, două beri mici.
Asta-i masa mea.
Putem schimba cârnații cu salam?
Sigur. De ce nu?
Hei, Jo. Fă-mi un serviciu. Stai mâine cu Phoebe?
Da, sigur. Să fie dădacă în locul dădacei?
- Cred că-mi vine să vomit. - Da, te servesc, Kit-Kat.
- Știi, mă simt puțin ridicol. - Nu ți-e teamă, nu?
- De nopți furtunoase? - Kat, e doar o poveste.
Vom vedea.
Sper că bătrânului Elias îi place pizza.
Hai să mâncăm.
Va fi mare păcat când vor moderniza locul ăsta.
Da. Toți vrem să oprim timpul, nu?
Dar nu putem. În curând tu vei fi la școală.
Construcția casei o preiau cei care au încheiat contractul.
Nikki vine acasă.
Ce-a fost asta?
- Elias Montrose! - Ți-am spus eu.
Așteaptă aici.
Fugi, fugi, fugi.
Au ajuns.
Cum se simte mama ta, Kat? I-ai dat la timp medicamentele?
Nikki.
- Bun venit acasă. - Mulțumesc.
Am avut noroc. Am prins avionul de dimineață.
- Arăți excelent. - Da, și tu la fel.
Bună. Eu sunt Nikki Travers. Tu trebuie să fii Kat.
Sper că mama ta se simte mai bine.
Mulțumesc pentru tot ce ai făcut pentru Phoebe.
Numai despre tine vorbește la telefon.
E o fetiță minunată.
Kat, noi ar trebui să mergem. Mama ta ne așteaptă.
Mi-a părut bine să vă cunosc, domnule și doamnă Travers.
Tim, nu uiți nimic?
- Jojo, cât îți datorăm? - Nu. E în regulă.
N-am nevoie de bani.
Mulțumesc. Hai, Kat.
Kat, nu știu ce să zic. A sunat cineva la ușă, am crezut că ești tu,
și era această persoană acolo. Eu...
aproape am făcut pe mine.
Nu cred că știe.
Bine, în regulă, te ținea de talie. Și ce?
Vreau să zic, dacă mama ta murea?
Încerca doar să fie drăguț. Așa se poartă oamenii.
Ea s-ar putea să fi înțeles, totuși. Pare isteață, să știi...
La naiba, Kat. Crezi că ar fi venit după voi sau ceva de genul ăsta?
Nu, nu ar fi făcut asta. Nu cred că ar fi făcut-o.
Doamne, Kat. Bine că măcar nu e vina ta, să știi. Nu e vina ta.
Doamne. Kat, aici e treabă serioasă.
Credeam că eu am probleme și chiar am...
Cel puțin cu Bill, ce vezi aia ai.
Dar lașul ăsta acum, când v-ați întors,
îl face pe Bill să pară bărbatul secolului.
Să nu-mi iei ghetele iar, bine?
Sunt ghete bune, Kat. Aș vrea să rămână astfel.
Aș aprecia dacă nu mi-ai mai folosi nici pieptenul. E plin de mătreață.
Kat, mai trăiești?
Ce e?
Ce s-a întâmplat?
- S-a întors aseară. - La naiba.
Iar el stătea pur și simplu. Nu mi-a zis nicio vorbă măcar.
O să fie bine.
Va fi greu, dar te vei descurca.
Mă simt prost.
De ce doare așa de tare?
- Hai să-ți aduc o ceașcă de ceai. - Nu, te rog. Te rog, doar stai cu mine.
Kat! Ai comanda.
Mă scuzi. Scuze.
- Mă scuzi. Asta nu e preparată. - Îmi pare rău.
- Bună. Doriți să comandați? - Da, doresc.
Pizza Mystic. Presupun că e specialitatea casei.
Da, domnule. Asta e specialitatea casei. Nu se compară cu nimic altceva.
Și adu-mi un pahar de apă proaspătă, te rog.
- Sigur. Doriți gheață? - Nu. Fără gheață.
Leona, vreau cea mai bună Pizza Mystic pe care ai făcut-o vreodată.
- De ce? - Fireside Gourmet. E aici.
Uite.
- Și ce? - Leona!
- Uite. - Asta.
Sfântă Marie, maica lui Isus!
Mai doriți și altceva, domnule? Avem o salată de casă grozavă.
Nu, mulțumesc. Doar nota, te rog.
Nota? Ați terminat?
Da.
Poftiți. Vă pun restul într-o cutie să luați la pachet.
Nu, mulțumesc.
Mă scuzați.
Cineva ar trebui să îi bage brânză de capră prăjită în fund.
Homar la micul dejun, homar la prânz...
Al dracului de mulți homari pe-aici.
Mamă? N-o să te pot duce la masă mâine.
Charlie m-a invitat la cină ca să-i cunosc familia.
- Ce părere ai? - Cred că aș putea merge cu Louisa.
- De Charlie te întrebam. - Nu e catolic.
Nici portughez nu e, nici sărac. Nu e multe chestii.
- Și nici n-o să se însoare cu tine. - Râzi de mine?
Căsătorie? Eu vorbesc de cina cu părinții lui.
Sigur. Ce știu eu, oricum?
Crezi că mereu am arătat așa?
Când eram de vârsta ta, crezi că nu se învârteau băieții în jurul meu?
Alte haine, aceeași croială.
- Numai că eu aveam bun simț. - Mulțumesc foarte mult.
N-am sărit pe bancheta din spate a oricărei mașini sport care îmi apărea în cale.
- Chiar ești bună la asta, mamă. - La ce?
Să mă faci să mă simt ca un rahat.
Am vorbit urât. Altă bilă neagră pentru Daisy, corect?
Înjur, sunt proastă, sunt o curvă.
Tot ce vreau de la tine e să reușești ceva pe cont propriu!
Da? Ei bine, n-am să mă duc la Yale. Va trebui să te obișnuiești cu ideea asta.
Nu mă aștept ca tu să mergi la Yale.
Sunt doar îngrijorată în ceea ce te privește.
Da.
Și eu.
Mulțumesc.
Arată grozav, Elaine. Mulțumesc foarte mult. Îți mulțumesc, Teresa.
Săriți, toată lumea.
E minunat, Polly. E atât de moale.
Mămico, vrei pasta asta verde?
Asta e pastă de homar, Steamer. E cea mai bună parte.
E rahat, Steamer. Nu-l mânca.
- Vrei o bere? - Nu, mulțumesc.
Altcineva?
- Daisy. - Teresa. Lucrezi aici?
O ajut pe doamna Windsor câteodată.
- Tot ospătăriță la pizzerie? - Teresa?
- Da, domnule? - Cum este homarul?
Delicios.
Charlie nu ne-a spus că ești ospătăriță, Daisy.
Doamna Windsor și cu mine ne considerăm experți în pizza.
- Serios? - Eu am lucrat într-o pizzerie într-o vară.
Sus la Cape. Ți-amintești, mamă?
Nu e nimic greșit în a lucra ca ospătăriță.
E o profesie nobilă, nu?
În orice caz, o profesie cu siguranță.
- Opusă la ceea ce fac eu. - Și tu ce faci, mai exact?
- Chuck... - E în regulă, Polly.
Atât de rar am ocazia să întâlnesc un om fin.
Cu atât mai puțin o rudă apropiată.
Îți datorez totul, tată.
Mi-ai oferit avantajele pe care tu nu le-ai avut.
Când tata era de vârsta mea era instalator.
- Arată-i bucățile de calcar păstrate. - Termină, Charlie.
Cine vrea mai multă smântână pe cartofi?
Și mie îmi place, te rog.
- Scuze. - E în regulă, Teresa.
Aceste fete portugheze sunt tare greu de educat.
Am avut una angajată care de abia vorbea...
- Engleza? - Nu mă refer la prietena ta.
- Dar la cine te referi? - Charles.
Doar lămuresc lucrurile, tată.
Mătușă Tweedy...
Tu nu îți poți educa nici măcar bărbatul să doarmă acasă.
Și marea frustrare a tatei în viață a fost că nici el nu m-a putut educa pe mine!
- Nu-i așa, tată? - Charlie!
- Toți știu că nu fac față provocării. - Ascultă...
Dacă nu poți educa un băiat de aur ca mine,
în niciun caz nu vei educa o portugheză proastă.
- Am spus că e de ajuns! - Bine. Cred că cina s-a încheiat.
- La naiba, Charlie. - Daisy?
Charles? Charles, întoarce-te!
Dais? Uite, îmi pare rău, în regulă? Dar o meritau.
- Nu puteam permite să te trateze astfel. - Pe mine? Ai făcut asta pentru tine.
Au fost niște ticăloși!
Singurul ticălos de la masa ai fost tu. Ei erau doar ei înșiși.
Să aduci acasă pe prietena portugheză săracă, la cină, zguduie familia un pic.
- Nu, asta nu e adevărat. - Sunt săracă și urăsc asta. Recunosc.
Am crezut chiar că sunt disperată, dar nu-s nici pe jumătate disperată pe cât ești tu.
N-o să te folosesc niciodată ca să ajung mai sus.
Tatăl tău nu a trișat la școala de drept. Tu ți-ai făcut-o cu mâna ta.
Împacă-te cu ideea asta, Junior.
Nu ești suficient de bun nici măcar pentru mine.
Teresa? Mă poți duce acasă?
Vreau să merg acasă.
Kat...
Doamne.
Bună.
Bună, Phoebe.
Phoebe vrea să-și ia la revedere.
- La revedere, Phoebe. - Pa.
Să continui să te duci la bibliotecă, bine?
Bine.
Ai grijă.
Asta e pentru tine.
E pentru Yale.
Toate acele stele și comete costă mult.
Mulțumesc.
La revedere, Tim.
Da. Păi, cred... că e timpul să mergem.
Pa, Kat.
Kat?
Ai înnebunit?
Dacă îl lipești, mai poți scoate banii.
Nu are nevoie de bani atât de mult.
Da? Cum va plăti pentru Yale?
Va găsi ea o cale.
Ce mai e?
...o gaură în zid numită Mystic Pizza.
- Idiotule. - Atmosfera era rustică,
servirea era prea plină de solicitudine.
Acum, eu nu sunt persoana care se omoară după pizza.
Nu sunt în mod deosebit atras de mâncarea cu brânzeturi
dar această pizza este...
Cum să spun zic? Într-un cuvânt...
superbă.
Am comandat specialitatea casei, pizza Mystic. Mistică într-adevăr.
Amestecul perfect de brânză, roșii și condimente
pe care nu l-am putut identifica exact.
Poți să pui pariu că nu știi...
Asta e Pizzeria Mystic, din Mystic, Connecticut.
Mă văd nevoit să le dau nota maximă.
4 stele.
Și mai ziceai că tipul e idiot.
Alo, pizzeria Mystic.
Poftim?
Nu, nu. Nu sunt necesare rezervări.
Rezervări!
Da. Da, pe strada principală.
Sunt Hector Pleshette și vă doresc... bon appetit!
Bill, important pentru mine.
Nu vreau să mă înțelegi greșit, dar trebuie să îmi păstrez
propria mea identitate.
Să-ți menții identitatea. Da. Înțeleg chestia cu nunta,
și te iubesc mai presus de orice.
Dar trebuie să știi ce simt eu
pentru că absolut nimic nu s-a schimbat.
Cu excepția numelui tău.
Cu excepția numelui meu.
Cu cine vrei să dansezi, cu mine sau cu Kat?
Nu cu tine.
E pentru Yale.
Mi-i vei da înapoi.
- Nu, eu... - Nu, am discutat și cu Vic.
Noi nu avem copii.
Daisy, Jojo... tu.
Voi sunteți copiii mei... Așa că...
Mulțumesc, Leona.
Hei! Îmi strici rochia.
Karen, duci tu asta la masă?
E o petrecere grozavă.
Ce vrei, Charlie?
Știi...
Ce ai zis de mine și de tata...
Aveai dreptate.
- Și? - Îți datorez scuze.
Bine.
Deci...
Deci?
Deci... îți place înghețata cu ciocolată?
E preferata mea.
Atunci asta trebuie să fie noaptea ta norocoasă.
Continuă.
M-am gândit că te voi găsi aici.
Văd că ți-a venit prietenul.
Cine știe ce va fi?
Doamne, joia viitoare e Ziua Recunoștinței.
Curând voi fi la facultate.
- Îmi faci un serviciu? - Care?
Data viitoare când alegi un student de la Yale, vei lua unul de vârsta ta?
- Știu și eu... - Hei, voi.
N-o să credeți ce mi-a zis adineauri mama lui Bill. O să muriți, nu alta.
A venit la mine și mi-a zis: "Deci, când aud vești bune?'
M-am măritat de două ore și deja mă vrea borțoasă!
Vă iubesc din suflet pe toate.
- Știi ce mă întreb? - Ce?
Ce dracu' credeți că pune Leona în pizza asta?
Subtitrarea: DVD-Rip
Sinconizare și revizuire: muLineZu